Synk: Incubator
''Akta er för odjuret människan, för han är djävulens redskap."
"Ensam bland Guds primater, dödar han som sport eller lust eller av begär."
"Ja, han kan döda sin bror för att komma över sin brors land."
"Låt honom inte föröka sig i stora skaror,
för han kommer att göra en öken av sitt hem och ert."
''Undvik honom... För han är dödens budbärare.''
Nova.
- Vart skall du ta vägen? - Följa kustlinjen.
Försök inte följa efter oss. Jag är rätt så händig med denna.
Det är jag säker på.
Hela mitt liv har jag väntat på er ankomst och fruktat den.
Du är rädd för mig och hatar mig. Varför?
Den förbjudna zonen var en gång ett paradis.
Din ras gjorde en öken av den för länge sedan.
Det ger mig ändå inte svaret på varför.
En planet där apor utvecklades från människan.
Det måste finnas ett svar.
Leta inte efter det, Taylor.
Du kanske inte gillar vad du hittar.
Zira. Cornelius. Lossa repen på mig!
Vad kommer han att hitta där ute, doktorn?
Hans öde.
Gud förbanne er alla till helvetet!
- Mat... - Nej. Nej, nej, skepparn. Det är jag igen.
Bara jag.
- Brent... - Sir?
- Kontaktade du Jorden? - Jag försökte, sir. Inte ett ljud.
Skepparn, jag läste av Jordtiden alldeles innan återinträdet.
Vad var den?
3-9-5-5.
Tretusen niohundra femtiofem.
- e. Kr. - Allsmäktiga Gud.
Nå, vi följde Taylor's bana.
Vad som än hänt oss måste ha hänt honom.
Hur är det med oss? Var är vi?
Enligt min uppfattning, skepparn,
har vi passerat genom en Hasslein Kurva, en krök i tiden.
Jag vet inte vilken planet vi är på, men faktum är, vi är båda här,
vi andas, vi är vid medvetande, vi har gott om syre, vatten...
Här.
Nej, vi kommer att klara oss, skepparn. Vi kommer att klara oss.
Så fort du känner dig bättre, kör vi en navigerings uppskattning.
Gud, om jag bara kunde se solen.
Den är rakt upp där eller hur.
Du kan känna den.
Ja, men vilken sol?
Jag vet inte. Jag vet inte. Vår dators gissning. Vi skall vara glada att vi lever.
Glada? Nej.
Är det 3955 e. Kr, Jag...
Åh, Gud. Min fru.
Mina två döttrar.
Döda.
Alla jag nånsin har känt.
Alla.
Vem är du?
Jag... Var inte rädd. Jag bara...
Berätta bara var jag är.
Förstår du mig?
Mitt namn är Brent.
Brent.
Nej. Nej, nej, Jag vill inte skada dig. Jag...
Jag vill bara veta var jag är.
Var är du från? Jag menar, ditt folk. Var är dom?
Hur kommer jag... Hur kommer jag till dem? Vilken väg?
Kan du... Kan du tala?
Ja, ja. Du kan tala.
Vad är det?
Taylor!
Var är han?
Taylor. Taylor.
Nova.
Kom igen.
Det är det som är meningen. Taylor.
Nova. Här.
Taylor.
Här. Det finns ett pris. Du blir klassens ljus.
Varför slår vi oss inte bara ner och grundar en koloni?
Jag skall lära alla barnen att prata.
Klart de vill.
Vart ska vi ta vägen nu då?
Vi kanske klarar det än.
Taylor. Taylor. Berätta bara vad som hände honom.
Är han skadad? Lever han?
Var är han?
Det var inte här.
Det var inte här för en minut sedan.
Jag är inte den enda. Hon ser det också.
Lyssna. Lyssna, nu.
Om du tappar bort mig...
Om du tappar bort mig,
försök hitta Zira.
Kommer du ihåg? Zira. Leta efter Zira.
Zira.
Detta märket. Gav han dig det?
Var fick du det?
Titta, finns det... finns det någon...
någon annan... någon som kan prata?
Se här, du tar mig
till Taylor.
Taylor.
Taylor. Nu. Vilken väg?
Gud! Det är...
Det är en stad med apor!
Jag ska berätta en sak som varje soldat vet.
Det enda som räknas till slut, är makt!
Naken, skoningslös kraft!
Medlemmar av Stads Rådet, Jag är en enkel soldat.
Och som en soldat, ser jag saker enkelt.
Jag säger inte att alla människor är onda, på grund av att deras skinn är vitt.
Ne! Men vår store Lagstadgare säger oss
att aldrig, aldrig kommer människan att ha apans gudomliga förmåga
att skilja mellan ont och gott.
Den enda goda människan är en död människa!
Det är en blodig mardröm.
De som är lyckligt lottade nog att vara i livet
får ha privilegiet att användas av vår vördade vetenskapsminister,
den gode Dr Zaius.
- Zira, stopp. Du är i fara. - Sådan är vetenskapens framtid,
med den uppviglaren som formerar ett meningslöst militärt äventyr.
Den förbjudna zonen har varit stängd i århundraden, och det är rätt så.
Hur som helst, har vi nu bevis för att det enorma ofruktsamma området är bebott.
Av vad eller vem, vet vi inte.
Men om de lever, och det gör de, då måste de äta.
Nu måste vi åter fylla landen som var ödelagda av människorna
med nya, förbättrade åkerjordar.
Dessa marker kan vi få i den en gång förbjudna zonen.
Det är därför våran heliga uppgift att sätta våra fötter på den,
att sätta våra märken av våra vapen och hjul och vår flagga på den!
Att utvidga gränserna av vår oundvikliga makt!
Och invadera!
lnvadera!
lnvadera! lnvadera!
- Zira, som din man, ber jag dig att stå. - Endast för mina principer.
Ok, för dina principer och mina. Stå snälla.
Jag måste härifrån. Ja, jag måste tillbaks ditupp.
Jag vet inte hur, eller med vad, Men jag stannar inte här.
Nå, Generalen, Jag ber för att du vet vad du gör.
Hur kan du ha något tvivel, Dr Zaius?
Du vet om rapporterna vi har fått
av konstiga manifestationer i den förbjudna zonen.
Manifestationer som du, om jag får tillägga,
som vetenskapsminister inte har kunnat se djupet av.
Tolv. Tolv av mina bästa spanare har bara försvunnit. Försvunnit i tomma luften.
Elva.
Nåja, elva. Elva.
Och den tolfte återvände med otroliga historier om enorma väggar av eld,
konstiga våldsamma jordbävningar,
hade tappat förståndet, utan tvekan krossad av någon icke-apliknade tortyr.
Nå, Generalen, jag tror fortfarande du förhastar dig.
Nej, Doktorn. Beslutsam. Vi invaderar, eller stoppar.
- Så enkelt är det. - Och lika farligt.
Vad är mer farligt än hungersnöd, Doktorn?
De okända.
Om jag hade någon riktig känsla för vetenskapliga syften, Cornelius,
Skulle jag inte skära upp friska hjärnor på människor.
Jag skulle dissekera avlidna hjärnor från gorillor för att se vad som gick fel.
Och se hur man skulle ställa det till rätta?
Jag skulle mata deras barn med mjölk från chimpanser.
Godhetens mjölk.
Åtminstone skulle våra barn när de föds inte vara bröstmatade på galla.
Du vet, min kära, problemet med oss intelektuella
är att vi har plikter och ingen makt.
Jag tror att jag gör chokladglass. Gillar du choklad?
- Vadå, min kära? - Nej, nej, nej. Så klart du inte gillar.
- Men jag gör det. - Om vi hade den makten i våra händer,
skulle vi vara värre än dem.
Jag håller inte med. Gorillor är grymma för att de är dumma.
- Bara muskler utan hjärna. - Zira, min kära,
Jag önskar att du inte pratade på det sättet.
Någon kan höra dig.
- Nova! - Vad gör du här?
Taylor?
Nej, inte Taylor. Mitt namn är Brent.
Du pratade.
Det är omöjligt.
I hela min livstid som jag egnat åt vetenskaplig studie av människor,
Har jag bara funnit en till som kunde tala.
- Ja. Taylor. - Taylor. Lever han? Har du sett honom?
- Var? Var? Berätta för oss. - Var? Var? Jag vet inte var.
Jag försöker hitta honom.
Ju längre jag stannar här, ju mindre börjar jag bry mig.
Vi älskade Taylor. Han var ett fint, unikt, exemplar.
Varför, om det inte varit för Zira, Hade han fortfarande varit här,
Ett uppstoppat exemplar i den stora salen i Zaius Museum med hans två vänner.
Med hans två vänner?
Jag planerar inte att stanna här så länge.
Kan ni ge mig lite mat och vatten?
En karta, så jag åtminstone har någon aning om vart jag skall?
- Du vill ha den omhändertagen också. - Jag hämtar kartan.
Om du tittar här uppe...
Ja, mot norr. Detta var platsen vi senast såg Taylor och Nova på.
- Vad är det för förbannade saker? - Du skulle inte veta även om jag sa det.
Slappna av. Jag är en tränad veterinär.
- Bra. Fortsätt. - Taylor red med Nova här,
mellan sjön och havet.
De skulle till territoriet vi kallar...
Ja, jag vet, den förbjudna zonen.
- Vem har sagt det? - Er vördade ledare.
- Zira! - Fort. Fort.
- Cornelius, öppna dörren. - Ta bort sakerna.
Öppna den!
Dr Zaius. Så trevligt. Vi skulle precis ta något att äta.
Inte förrän jag har pratat vett med din egensinniga fru.
- Var är hon? - God dag, Dr Zaius.
- Herregud. Har det hänt en olycka? - Cornelius slog mig.
För mitt dåliga uppförande vid mötet.
- Jag klandrar honom inte. - Jag är inte förbittrad av det.
Men hans naglar behöver klippas.
Nog av detta nonsens. Är ni så blinda, ni två psykologer,
att ni är ovetande om att vi är på randen av en grav kris?
- Ni hörde Ursus' tal. - Militaristiskt strunt!
- Zira! - Kanske.
Men nu har han incidenten han behöver för att gå ut i ett erövringståg.
- Men det är skrämmande! - Att hålla sig tyst medans denne tyranniske Ursus
har tillåtelse att förstöra allt i sin väg, är inte längre möjligt.
Som vetenskapsminister, är det min plikt att ta reda på om någon annan form av liv existerar.
- Vart ska du? - ln i den förbjudna zonen, med Ursus.
Ännu en människojakt, Doktorn?
Någon, eller något har överlistat gorillornas intelligens.
- Det borde inte vara så svårt. - Zira.
Vi apor har lärt oss att leva i oskyldighet.
Låt ingen, må det vara människa eller någon annan varelse, förstöra den oskyldigheten.
Varför, är oskyldighet så ond?
- Okunnighet är. - Det är tid för sanningen.
Och tiden är alltid nu.
Ber du mig att överge mina principer?
Jag ber dig att vara väktare av vetenskapens principer medans jag är borta.
Jag ber om vapenvila i dina personliga övertygelser i en tid av allmän fara.
Det skall du få, Dr Zaius, eller så slår jag henne igen.
Låt oss inte bruka våld, Cornelius.
- Nu, litar jag på er båda. - Och vi räknar med dig också, Doktorn.
Om jag inte skulle komma tillbaka från det okända,
ligger hela framtiden av vår civilisation hos er, att bevara - eller förstöra.
Så tänk noga igenom allt innan ni handlar.
Adjö, Dr Zaius, och lycka till.
Nu kan vi slutföra det här och få ut dig härifrån!
Ja, få ut mig, snälla!
Jag har sett det humana sättet de behandlar människor här. Jag tycker inte om det.
- Har du en häst? - Ja, ute i snåret.
Det är bäst att du får några andra kläder. En sort som passar till människor som du.
Det är bra. Gör dig av med det här.
Och dessa också.
Om du blir fast hos gorillorna, måste du komma ihåg en sak.
- Vad är det? - Prata aldrig.
Vad skulle jag ha att säga en gorilla?
Du förstår inte. Bara apor kan tala. Inte hon, och inte du.
Om de märker att du pratar, dissekerar de dig, och dödar dig, i den ordningen.
Cornelius har rätt. Var väldigt försiktig.
Och ta av de kläderna så fort du kan.
Tack.
Tacka oss genom att hitta Taylor.
Ja, om han fortfarande lever.
Fyra.
Sju tum.
Sergeant, vänta!
Detta är ett typ E kranium. Mycket ovanligt.
Svag bakhuvud utveckling, och undermålig lob...
Hona. Det var länge sedan vi hade chansen att studera exemplar
med sådant ovanligt kliniskt intesse.
- Ta in dem. - Nej!
Nej, du kan inte få dem. De är märkta för prickskytte övningar.
Ta bort dem.
- Jag tar nyckeln. - Till prickskytte banan!
Vänta! Vänta! Det är bäst jag låser dörren dubbelt.
Lycka till.
Ja visst!
Allsmäktige Gud!
Det här var mitt hem.
Ja bodde här, arbetade här.
Vad hände? Vad kan ha hänt?
Herregud, gjorde vi det till slut?
Gjorde vi det verkligen till slut?
Åh Gud, välsignade, vi tillber Dig,
vår stora armé och dess överbefälhavare
på randen till ett heligt krig, underkastar sig för Din skull.
Och beviljar, i namnet av Din profet, vår store Lagstadgare,
att vi, Dina utvalda tjänare, skapade och födda till Din gudomliga avbild,
strävande mer perfekt till den andliga gudomligheten och kroppsliga skönheten
som Du i Din slutliga barmhärtighet
har förnekat våra brutala fiender!
Så må det vara.
Där ger de sig iväg, Dr Zaius travar med vid sidan av dem
Var inte för hård mot den gamle pojken, Zira. Hans motiv är ärliga.
Han har endast ett motiv: att låta saker vara precis som de alltid varit.
Jag säger att det är dags för en förändring.
Men Zira, vi chimpaner är för få.
Hur ska vi kunna ta initiativet när de har kontrollen?
Kärlek ja, krig nej!
- Inga fler lögner, inget mer tjafs! - Inga fler vapen, inget mer blod!
Stoppa! Stoppa! Stoppa kriget!
- Frihet! Frihet! - Whoa!
- Frihet! - Fred!
Fred och frihet!
- Bort från vägen, unga folk. - Frihet!
- Vi vill ha frihet! - Ta bort dem från vägen.
- Vänta. - Vi vill ha frihet! Vi vill ha fred!
Vi vill inte ha martyrer, vill vi?
Vi vill ha fred! Vi vill ha frihet!
- Sergeant? Gör det tyst. - Inga klubbor, inga klubbor.
Vi vill ha fred! Vi vill ha frihet!
Gorilla brutalitet!
Sergeant!
Är du vad vi var,
Innan vi lärde oss tala och ställde till allting?
Kom det något gott ur allt prat runt alla de borden?
- Jag vet inte var de är. - Jag undrar var i helvete vi är.
- Vi är nära den förbjudna zonen. - Det är dit armén är på väg.
- De kör över oss, spränger oss i bitar. - Varför kan vi inte ta tillbaka våra kläder?
För att sergeanten säger att vi ska fortsätta leta tills vi hittar dem.
Nova! Nova, Nova, vakna. Vi måste fortsätta. Kom nu.
Det hummandet.
Hör du det också?
Ja visst, kom nu. Vi skall följa det.
Vem än, eller vad än, något guidar oss.
Vad än de är, så andas de luft.
Det finns en intelligens som arbetar här.
Det ljudet är antingen en varning eller en riktningsvisare, jag vet inte vilket.
Det spelar inte så stor roll. De vet att vi är här.
Sätt mina händer
runt hennes hals!
Av!
Håll ner hennes hals
tills hon dör!
Nej!
Ta ut henne!
Försvinn ur mitt huvud!
Jag avslöjar mitt innersta för min Gud.
Vad sa du?
Vad menar du, ''det är ingen mening''?
Kommer de att skada henne?
Nej, kanske inte fysiskt, men här. Här. Du kan skada här, jag vet.
Dina läppar rör sig inte.
Men jag kan höra.
Jag vet. Jag menar...
Jag vet vad du tänker.
Inget. Jag såg inget.
Vem är du?
Brent. Vem är du?
Ja förstår. ''Den enda verkligheten i universum.'' Det är skönt att veta.
Jag kom hit av misstag. Hur kom du hit?
Du har fel. Varför skulle jag spionera på dig?
Jag är inte ens säker på att du existerar.
Så klart jag vet vem jag är. Jag är en astronaut.
Jag var hitsänd på ett räddningsuppdrag.
För att hitta en annan astronaut. Taylor.
Från denna planeten, men
från en annan tid, 2000 år sedan.
Jag vet. Jag vet att det låter konstigt.
Och det är min galenskap.
Nej. Nej, jag vet inte hur jag skall komma tillbaka.
Vi kom genom en defekt.
En reva i tiden.
Det är vad som måste ha hänt Taylor. Jag är säker på att han försökte komma tillbaka.
Ja, min skeppare är död. Jag är ensam.
Vem?
''Nova''? Vad är det? Någon stjärna eller galax? Vad är ''Nova''?
Ja, ja! Jag vet vem hon är!
Nej, nej. Hon är ofarlig. Låt henne vara.
Ja ja. Säg mig bara vad du vill veta.
Hon hjälpte mig att bryta mig ut ur Ap Staden.
Nej, vänta. Vänta lite!
Stopp!
Jag kan inte förstå er om ni skriker i mun på varann hela tiden.
Jag kan inte urskilja något!
Han har rätt. Han har bara begränsad intelligens.
Vi skall prata högt, och en åt gången.
Skall vi förstå att du var i apornas stad?
- Ja. Ja, för två dagar sedan. - Vad såg du där?
- Ni pratar. - Så klart vi kan prata.
Det är ett primitivt utförande. Vi använder det när vi måste.
- När vi ber. - När vi sjunger till vår Gud.
Du menar den saken där ute? En atom bomb?
- Er Gud? - Du förstår inte, Herr Brent.
Bomben är ett fredligt heligt vapen.
Fredligt heligt vapen!
Mr Brent, vi är ett tålmodigt folk.
Men vi måste veta vad aporna vill. Krig - eller fred?
Försök att förstå.
De enda vapen vi har är rena illusioner.
Tänk dig bara att han skadar dig. Traumatisk hypnos är ett fredligt vapen.
Som ett synligt avskräckningsvapen.
Eller ljud avskräckningsvapen.
Låt mig göra en sista vädjan för din anledning, innan vi infiltrerar dig med mer.
Dessa är fredliga vapen, Mr Brent.
- Som alla våra vapen. - Enbart illusioner.
lllusioner. Förbanna ert hyckleri!
Är den bomben där ute... är det en illusion?
Den är funktionsduglig, är den inte?
Avfyrningsmekanismen. Den är fortfarande intakt, eller hur?
Vi behöver verkligen er hjälp, Mr Brent.
- Varför? - Vi är väktarna av den Gudomliga Bomben.
- Det är vår enda anledning till överlevnad. - Och som du ser är vi försvarslösa.
Försvarslösa mot de dreglande, monstruösa, materialistiska aporna.
Jag hjälper ingen.
- Sätt igång, förinta varandra. - Jag förlåter dig ditt språk.
Det finns stunder, vet jag, när ditt förstånd håller på att försvinna.
Jag hoppas inte det händer.
- Jag hoppas du kan berätta för oss... - Exakt vad aporna planerar.
Vi har fångat några av deras spanare. De är skygga djur.
Och vi har haft dem här, stående precis där du står nu.
Antingen var deras skallar för tjocka, eller så visste de inget alls.
Det gör inte jag heller. Kan ni inte förstå det? Jag vet ingenting.
Du gör oss mycket ledsna, Mr Brent.
Hon kan inte hjälpa er. Hon kan inte ens prata.
Skada henne inte.
Vi skadar aldrig någon, Mr Brent.
Ni kommer att skada henne.
- Aporna är halvartikulerande... - Du ljuger.
Hur vet du det?
Hur vet du alltid?
Nova.
- Nu... - Berätta för oss om aporna.
Aporna
marscherar mot er stad.
Hornblåsare, blås för att avancera.
Ursus!
Ursus, Jag varnade dig. Se vad vi står mot!
- Jag sa att du skulle vänta. - Brutalt slaktande!
Jag svor att de ansvariga skulle betala med tortyr och död!
Om du har något medlidande, få dina soldater att skjuta vårt fattiga folk.
Jag kan inte beordra dem att göra vad våran Lagstadgare har förbjudit.
''Apor skall inte förgöra apor.''
Håll era positioner!
Han blöder!
Lagstadgaren blöder!
Anden av Lagstadgaren lever.
Vi är fortfarande Guds utvalda.
Detta är en vision, och det är en lögn!
Visionen var falsk!
Hornblåsare, blås för att avancera.
Avancera!
Dumma djur! De har inte hjärna nog för att se våra illusioner.
- Vi har inget försvar. - Förutom vår Bomb.
- Kalla vårt folk till Höga Fristaden. - Vet du avståndet till deras stad?
- Ja. - Sätt i ordning mekanismen och vänta på mig.
Jag vill ha en allmän tanke projektion, på vuxen och barn nivå.
Vuxna till katedralen, barn inomhus.
Nu eller aldrig skall det bli
Värld utan slut
Amen
Himlen deklarerade äran med Bomben och himlavalvet visade Hans händiga arbete.
Hans ljud har gått ut till alla land
och Hans ljus till världens ände.
Han härstammde från längst bort i himlen. Inget är döljt från värmen därav.
Det finns varken tal eller språk, ändå hörs Hans röst ibland dem.
Prisa Honom! Prisa Honom! Min styrka, och min frälsare.
Ära vare Bomben och dess Heliga Nedfall, Som det var i begynnelsen,
så och nu, och för alltid, värld utan slut, amen.
O mäktiga och eviga Bomb, som kom ner bland oss
för att skapa himmel på jorden, lysa upp vårt mörker.
O instrument av Gud, ge oss din fred.
Allsmäktiga Bomb
Som förstörde alla djävlar
Och skapade änglar
Skåda detta ögonblick
Skåda sanningen som förblir i oss.
Uppenbara sannigen för Skaparen.
- Jag uppenbarar mitt innersta för min Gud. - För min Gud.
Allt är ljust och underbart
Alla djur stora och små
Allting vist och underbart
Den goda Bomben skapade oss alla
Han gav oss ögon att se med
Och läppar för att berätta
Hur stor den Allsmäktiga Bomben är
Vem gjorde alla saker bra
Låt alla gå till hans privata skyddsrum.
Töm gatorna. De skall finna Dödens Stad.
Låt bevarandet av den Allsmäktiga Bomben och brödraskapet av det Heliga Nedfallet
sänka sig över oss alla denna dag, och föralltid.
Jag litar på denna enkla ceremoni övertygat dig om våra fredliga avsikter.
- Jag vill tacka dig för ditt samarbete. - När kan vi hoppas på att bli fria?
Du kan hoppas när du än vill, Mr Brent.
Hur kan vi låta dig gå vid krigets skymning, Mr Brent?
Du vet för många av våra hemligheter. Precis som din vän.
- Taylor! - Du är... Brent!
- Herregud! Taylor! - Brent, hur kom du hit?
På samma sätt som du. Rymdskepp, Apstaden, tunnelbana...
- Ensam? - Nej. Nej, Nova hittade mig.
- Är hon med dig? Var? - Jag vet inte.
De delade på oss. De försökte få mig att döda henne.
Mr Taylor, Mr Brent.
Vi är ett fredligt folk.
Vi dödar inte våra fiender, vi får våra fiender att döda varandra.
Jag slåss.
Jag slåss. Jag vill inte...
Taylor. Taylor!
Taylor!
Till Gud
Uppenbarar jag mitt innersta.
Han är svårt skadad.
Denna är inte särskilt steril.
Vi gör det bästa vi kan.
Taylor. Taylor, de har en bomb.
Atombomb.
Funktionsduglig. De tänker använda den.
- Vilken typ är det? - Jag vet inte.
Jag vet inte vilken typ. Jag har aldrig sett den förut.
- Såg du inget serienummer? - Inget nummer.
Bara några bokstäver på en av sidorodren.
Gekiska bokstäver.
Alpha och...
- Och omega. - Vad?
Domedagsbomben.
Gud! Vilken härlig souvenir från de 20:de århundradet.
De var inte nöjda med en bomb som kunde slå ut en stad.
De byggde slutligen en med kobolt hölje.
Allt i fredens söta namn.
De dumma idioterna. De vet inte vad de har.
Jag menar, de ber till den förbannade saken.
Om de skjuter iväg den mot någon ev aporna,
kan det sätta igång en kedjereaktion i hela atmosfären.
Bränna planeten till aska. Hur skulle det vara för ditt ultimata vapen?
Detta måste vara vad din spanare rapporterade.
En underjordisk passage.
Jag tror det är värt att utforska.
Vad skall ni göra, ers Helighet?
Allt nödvändigt.
- Tänker du vad jag tänker? - Jag tänker precis det.
Nova? Nova, du...
Åh Gud!
Vi skulle låta dem alla dö.
Gorillorna, alla fördömda...
Se vad det kommer till.
Det är tid att avslutas. Avslutas.
Taylor.
Kom nu, kom nu. Bomben.
Ja.
Varför inte?
De är vidriga!
Följ mig!
Sergeant!
Arrestera varelserna!
Detta är Guds instrument.
Han kan prata!
Er Gud, eh?
Sergeant.
Er Gud räddade er inte, gjorde han?
Ursus! Ursus, är du galen? Vapnet är byggt av människor.
Du kan inte skjuta ner det med några kulor.
Om vi inte kan skjuta ner det, drar vi ner det, Rep!
Block och taljer! Ta ne det!
Du vet inte vad du gör!
Det kommer att döda oss alla!
Jag kommer på ett sätt att stoppa det.
Ta han! Där borta!
Ursus! Någon är vid pelaren.
Zaius...
- Taylor! - Det är Domedagen.
Världens slut.
- Hjälp mig. - Du be mig att hjälpa dig?
Människan är ond, endast kapabel till att förstöra!
Din jävla bastard!
I en av de oräkneliga billjoner av galaxer i universum finns en medelstor stjärna.
Och en av dess satteliter, en grön och liten planet, är nu död.
Textad av: Dr Zaius www.SweSUB.nu
Synk: Incubator